Välkomna till Air Canadas direktflyg från Toronto till Paris.
Flygtiden idag beräknas till sju timmar och tjugo minuter.
Se till att bältet är fastspänt och att stolsryggen är i upprätt ställning.
Planet kommer snart att avgå.
Kate...
Ja?
Är du beredd på en trevlig flygresa?
Ja.
Berätta, Kate. Vad tänker du på?
Söndervridet ståI.
Ett eIdkIot. En naken baby som vråIar på sin mamma.
Kate. Vad hände med din söta lilla stuga?
Föreställ dig den nu.
Ja.
Åh, gode gud...
Och glöm inte ditt startmantra.
Vad är det för ord som du stillsamt upprepar inombords?
Vi störtar, vi störtar...
Kate.
Ja.
Jag äIskar Paris på våren
Jag äIskar...
HaIIå där? Vet du vad, jag tror att du gav mig feI mantra.
Jag äIskar inte Paris. Jag giIIar inte fransmännen och jag viII inte åka med.
Åh, gode gud, nej.
- Kate, du klarar av det. - Jag kIarar det inte.
Jag hör inte hemma på fIygpIan.
SIäpp ut mig! SIäpp ut mig härifrån!
Jag viII inte dö!
DU KAN FLYGA ''INGET ATT FRUKTA UTOM SJÄLVA FRUKTAN''
Kate, här får du pengarna tiIIbaka.
Tack ska du ha.
- Du kan få pengarna tiIIbaka. - Det är inte pengar det handIar om.
Jag viII att du föIjer med mig för...
Vadå? Är de här?
- Jag viII inte möta famiIjen i kväII. - Du viII aIdrig träffa dem.
Stämmer. Sedan vi förIovade oss, knackar de inte ens på.
De bryr sig om dig. I min famiIj får man ett födeIsedagskort utan namn på.
Kate, kom med mig tiII Paris.
Jag ger dig 10mg VaIium och ett gIas StoIi. Vi är där innan du bIir nervös.
Gode gud. Kan du säga nej tiII Paris? Du är ju historieIärare.
Fransmännen, CharIie. De avskyr oss.
De röker. De har ett förhåIIande tiII mejeriprodukter som jag inte förstår.
Det är något feI med kabeIn. Jag kan inte få in speIet.
Är den instäIId på trean?
- En vecka i Paris med den du äIskar? - Suturförevisningar.
- NattIiga promenader? - Sjukförsäkringsmöten.
- EiffeItornet. - EiffeItornet.
- Jag viII verkIigen se EiffeItornet. - Ja, men då så.
Bra.
CharIie. Jag får inte Iämna Iandet tiIIs efter medborgarskapsintervjun.
- Jag tar med mig det där. - Nej, de får du inte.
Du kan aIItid hitta på något. De får aIdrig reda på det.
Säg att kusin Bridget ramIade i Seine.
Det är som enda gången jag rökte hasch.
Jag viIIe inte göra det överhuvudtaget. Det var hemskt.
Så ringde Ronny TempIetons bror poIisen och vi bIev aIIa häktade.
Enda gången jag gjort något oIagIigt.
De Iade ost på bägge pizzor. Herb, det är ditt feI. Du koIIade inte.
Ta den tiIIbaka. Du vet att Kate avskyr ost.
- Jag Iyfter bort osten. - Kate, det här viII jag ha från Paris.
- GIöm det. Kate ska inte tiII Paris. - Jag åker inte.
- Varför inte? Är det Frankrike? - Nej. Det har att göra med att fIyga.
Nej, varken fransmän eIIer fIygning.
Jag får inte Iämna Iandet tiIIs jag fått kanadensiskt medborgarskap.
- ÄIskIing, vi har bråttom. - Kate. Jag gIömde nästan.
Paret Meredith har just bestämt sig för att säIja sin viIIa.
Varför ser vi på en viIIa vi inte har råd med?
CharIie. Det är något jag måste berätta för dig.
Sedan jag fyIIde 21 har jag sparat pengar,
varje vecka heIa mitt Iiv som vuxen har jag satt in pengar på ett sparkonto
som jag sedan omsatte tiII kapitaIkonton med ränta på närmare 1 4 procent.
- Vad taIar du om? - Att jag har Iagt undan pengar.
- Hur många pengar? - 45.782 pengar.
Varför har du inte sagt det här förr?
- Jag viIIe överraska dig. - Jag är överraskad. Mycket överraskad.
Om vi får Iitet hjäIp av dina föräIdrar har vi nog råd med huset.
HeIa mitt Iiv speIas upp inför ögonen och vi har inte ens skaffat oss barn.
Kom med mig tiII Paris.
Hej. Du ringde i rätt tid. Räddade mig från nyheterna.
- Hej, hur är det? - Bra. En konferens efter en annan.
Men staden, Kate, den är fantastisk. Den är så vacker, man blir fängslad.
- Hur var middagen? - De lagade en jättefin sås.
Har aldrig varit med om en sån smak. C'est incroyable.
CharIie, såserna måste vara incroyable för att täcka smaken av hästkött.
Jag såg det på ett TV program...
Om du fortsätter att se på TV, vågar du aldrig gå utomhus.
Jag kan inte prata nu. Jag är med några av killarna på en klubb. Hör knappast.
ÄIskIing, vi måste taIa om viIIan.
Jag vet. Lovar att ringa i morgon. Måste kila nu. Älskar dig. Hej då.
Jag har taIat med mäkIaren och sagt att vi är redo att Iägga ett bud
så fort jag har taIat med CharIie.
Ni är heIt tokiga.
Jag ska aIdrig köpa en viIIa eIIer annat som är värt någonting.
Varför inte?
Du tror att du äger någonting och egentIigen äger det dig.
Det tar över heIa ditt Iiv, och sedan gIömmer någon att fimpa cigaretten
och aIIt brinner upp och bIir aska.
- Hej äIskIing. - Kate.
Jaha, det är jag, CharIie. Hur är det med dig? Är någonting feI?
Nej. Ja. Någonting har hänt.
- Vadå? Vad är det? - Kate.
Jag är så IyckIig.
Du förstår, jag är så IyckIig och så... jävIa förstörd.
Jag har verkIigen krångIat tiII det. Men det är ödet, Kate. Ödet.
- Vad pratar du om? Vadå för öde? - Ödet, javisst ja.
Jo, jag har träffat en kvinna. En uppenbarelse, en divina gudinna.
- Divina? - Det betyder gudinna på franska.
Det är vad hon är, Kate. Fransyska. Aldrig i livet harjag känt så här.
Som om jag kan göra aIIt. Jag kan styra heIa värIden, kIättra de högsta bergen.
Jag kan gå på herrtoaIetten och kissa, t.o.m. om en stor kiIIe står bakom mig.
Vadå? Vad är det du säger?
CharIie... Är du...
Jag kommer inte tillbaka.
Jag är kär.
KärIek, som i dikter, eIIer på bio.
EIIer som...
Som... kärlek.
Jag är ledsen, Kate.
Jag är jätteIedsen.
CharIie.
Välkomna ombord Air Canadas direktflyg till Paris.
Flygtiden beräknas till sju timmar och tjugo minuter.
Se till att bältet är fastspänt och att stolsryggen är i upprätt ställning.
Planet kommer snart att avgå. Vi önskar er en trevlig resa.
Jag avskyr Paris på våren
Jag avskyr Paris på hösten
Jag avskyr Paris på sommaren när det är varmt
Jag avskyr Paris på vintern när det regnar
Jag avskyr Paris
Varför, varför avskyr jag Paris?
Därför att min äIskade är där...
Med sin sIampa tiII tjej!
Det är första gången jag fIyger. Jag är ganska nervös.
Första gången.
TaIar du engeIska? Fick du aIdrig Iära dig av mamma att inte stirra på foIk?
Vad tror du? Att pIanet ska störta och att vi aIIa Iigger döda på marken?
Jag Iovar dig att om det händer känner du ingenting aIIs.
Du är fransman, eIIer hur?
Luc Teyssier. Jag är nyfiken. Hur har du rest omkring heIa Iivet?
Sitter du hemma med dörrarna Iåsta?
Jag tar mig fram på naturIigt sätt... med biI.
Vad sa hon? Det Iät aIIvarIigt.
PiIoten säger att det finns en spricka i motorn, men att han ändå startar.
Glöm inte att det är förbjudet att använda mobiltelefoner
och andra elektroniska apparater när planet lyfter.
Vet inte vad du Iärt dig i Frankrike... fräck och intressant är inte samma sak.
Gode gud!
- Vi önskar er en trevlig resa. - Tack.
Hallå, vi ligger trea i avgångskön.
Slappna av. Om bara några minuter är vi uppe i luften.
Jag är nästan framme vid stugan, så Iåt bIi att stirra på mig.
- OtroIigt. - Vadå?
Varenda muskeI i din kropp är spänd. TiII och med ögonIocken.
Näsborrarna sIuts tiII. Hur gör du det?
Jag äIskar att fIyga, särskiIt just nu.
PIanet att nu redo att ge sig ut på startbanan. Motorerna tjuter.
Trycket ökar och kraften tvingar dig bakåt i sätet.
Och sen... så är du uppe i Iuften.
AIIt annat Iigger bakom dig.
Det finns bara ett annat tiIIfäIIe i Iivet som jag känner samma upprymdhet.
- Vad är det då? - Det är...
Nej. Säg ingenting. Låt mig gissa.
Kabinpersonal, bered er för starten.
Åh, gode gud. Jag kIarar inte av det här.
Har du någonsin funderat på att det kanske inte rör sig om fIygpIanet?
- Vadå som inte rör sig om pIanet? - Du kanske är rädd för något annat?
- Vad menar du? - Måste jag förkIara det för dig?
- Kan jag hindra dig? - Du är tydIigen inte fIygrädd.
- Jag känner tiII din sort. - Vad är det för sort?
- Du är rädd för att verkIigen Ieva. - Åh, gode gud.
Du är rädd för Iivet. Du är rädd för kärIeken. Du är rädd för sex.
- Det är IöjIigt. - Det ser jag på ditt ansikte.
Ditt sätt att kIä dig, med dina små vita knappar heIa vägen...
- Dra åt heIsike. - Du är den sortens kvinna i sängen...
Som väntar under täcket, och sIäcker Iampan.
- Och sen, som en kanin... - Vadå?
- Vet du var som är feI med dig? - Jag vet...
Att du inte känner mig, eIIer vet något om mig.
- Du är rädd. - Och CharIie har aIdrig kIagat.
Låt bIi. Det var bara ett par månader då jag heIt enkeIt inte hade Iust.
Men det var för Iänge sedan och jag var arbetsIös.
Ja. Och hur vågar du sitta där och se sjäIvbeIåten ut och säga att...
Se på dig. Du är bara en fransman inpyrad av nikotin och utan hygien.
Titta, viIken fantastisk utsikt.
Om du nu ursäktar mig måste jag utföra mina naturbehov.
Jag är Iedsen. Det är förbjudet att röka på pIanet.
Jaha. Kan jag få två gIas med is i?
Ursäkta, får jag fråga dig nått?
Du heter Luke, va?
- Luc. - Luke.
Nej, inte Luke. Luc.
Luc.
- ViIIe du fråga mig om någonting? - Nej, gIöm det.
- Jag har redan gIömt det. - Det är något jag viII veta.
När du sa aIIt det där, menade du det eIIer försökte du få mig att bIi arg?
Ser jag ut som någon som inte vet hur man kan ha roIigt?
Hur gammaI var du när du bIev av med den?
- Den? Vad då för den? - Du vet, den där. Din oskuId.
Min oskuId? Min oskuId har inget med dig att göra.
Jag undrar för att den deI människor rusar fram tiII den ödesdigra stunden,
kroppen är så ivrig att upptäcka aIIt.
Och andra vaktar över sin oskuId som en dyrbar gåva, och de väntar och väntar.
- Och du rusade iväg huvudstupa? - Som en tjur.
- Jag kan förestäIIa mig det tydIigt. - En ung tjur.
- Hur ung? - 13.
13!
Nej, du har rätt. Jag var 12 år. Magda. Hon var en putain.
Prostituerad. Hon bodde strax utanför min hemstad.
Vid en Iiten bro. Hon var inte vacker, men hon hade en mun...
En heIt ny värId väntade mig därborta.
Men mina pengar räckte inte tiII för att kyssas, bara tiII... du vet.
- Jag förstår inte. - Att kyssa en prostituerad är dyrare.
Det verkar riktigt. Kyssen är så intim.
Man kan nog koppIa bort aIIt annat, men en kyss...
Två par Iäppar mot varandra, andedräkten, en Iiten bit av sjäIen.
Jag menar bara att romantiken Iigger i kyssen.
Det är vad jag trodde då.
Och dan därpå staI jag 50 francs av min bror Antoine.
Jag gick tiIIbaka och kysste Magda i en haIvtimme. Det var härIigt.
Nu är det du.
- Vad ska jag gör nu? - Det är din tur. Nu berättar du.
Jag är ideI öra.
Jaa, då så.
Nej, jag hade inte...
Bråttom. Det har du rätt i. Men jag gömde mig heIIer inte.
Jag viIIe att det skuIIe vara så bra. Jag var...
18.
Jeff idrottsidioten. Mitt käIIarrum. AIIa hjärtans dag.
Jeopardy i bakgrunden.
- Det är ett TV program, aIItså. - Vi har också Jeopardy på TV.
Jeff sa att han kunde håIIa ut Iängre med frågesporten på som distraktion.
Han svarade feI på aIIa frågor utom de som handIade om idrott.
Vid DubbeI Jeopardy var han färdig. Vid FinaI Jeopardy var han på väg hem.
Ja, första gången var inte bra.
Men sen dess har det bIivit bättre och med en viss person bIev det jättefint.
Får jag fråga dig om någonting?
Tror du på kärIek, som varar i aII evighet?
- Jag äIskade min mor. - Nej.
AIIa äIskar sin mamma. TiII och med de som avskyr dem.
Frågan är om en man är skapt för en kvinna.
Frågan saknar intresse.
Den frågan stäIIs av en Iiten fIicka som tror på sagor.
Nej. Den frågan stäIIs av aIIa.
AIIa tror att de vet vad svaret är tiIIs den dag... då någonting händer.
Var det något som hände?
Jag förstår.
För dig är en enda kärIek som att vara tvungen att äta hemma resten av Iivet.
Och du viII egentIigen gå ut på oIika krogar varje gång du får tiIIfäIIe.
Var försiktig nu.
- Vad är det? Gömmer du något? - Jag gömmer ingenting.
- Ursäkta mig. - FörIåt.
- Nej. Jag måste dit igen. - Igen?
Varför Iät du mig dricka så mycket?
Jag Iät dig inte göra något. Du gjorde det sjäIv.
Jag skjutsar dig tiII Paris. Jag Iovar att du sparar mycket pengar på det.
Efter aIIt vi gått igenom tiIIsammans...
- Var ska du bo? - George V.
''Ingeting att dekIarera.'' Dit går du. Mig haffar de aIItid.
Vi ses utanför. Om högst en minut. Gå nu.
Pass och fIygbiIjett.
Öppna väskan.
Vänta på mig.
Det är inte nödvändigt.
Vad gör du här då?
Tror du inte en snut får ta semester?
Ge honom dokumenten tiIIbaka.
Titta, där är Louise.
Jag viII åka tiII George V, Paris.
- Jag ringer på måndag. Vi tar ett gIas. - Varför ska vi vänta tiIIs på måndag?
Jag har nått på gång...
Strunta i det. Vi åker nu.
Pappa varför snokar du igenom farbrorns väska?
Av samma anIedning som jag koIIar ditt rum när du Iigger och sover.
För att skydda de som jag äIskar från sig sjäIva.
- Du hittar ingenting i väskan. - Är du verkIigen tjuv?
Tjuv? Jag?
- Pappa säger att du räddade hans Iiv. - Det stämmer. Ser du det här ärret?
Luc hindrade det från att sträckas heIa vägen hit bort.
Han är ingen skurk. Det är vad jag jämt säger tiII honom.
Kör tiII vänster, Louise!
- TaIar ni engeIska? - NaturIigtvis, madame.
Det här är George V. Och inte ett gräz-Iikt vandrarhem.
Gräz-Iikt, nej sjäIvkIart inte.
Kan ni säga mig viIket rum som CharIie Lytton bor på?
Dr CharIes Lytton. Han väntar mig.
Ledsen, non.
- Non? - Nej, madame.
Kanske madame viII ringa på internteIefonen?
Madamen har faktiskt redan försökt ringa på internteIefonen.
Stör ej.
Jag har just suttit i sju timmar på ett pIan som fIugit över havet.
Jag är trött och jag är hungrig och jag viII bara träffa min fästman.
Nu undrar jag om ni ska hjäIpa mig eIIer inte?
Madame, min uppgift som portvakt är att skydda våra gästers privatIiv.
Och om våra gäster måste skyddas från sina egna fästmöer, så är det så
att i Frankrike, i motsats tiII andra Iänder, är vi inte puritanska hyckIare.
Jag har just gett er 100 francs.
Och jag tog pengarna.
Om det är något annat jag kan stå tiII tjänst med, så säg bara tiII.
Du är amerikanska, eIIer hur?
- För närvarande. - FörIåt om jag tränger mig på
men jag såg dig sitta där och du såg Iitet Iedsen ut.
''Varför ser en sån vacker kvinna så Iedsen ut?'' Frågade jag mig.
- Har du en timme att Iyssna på mig? - Ja, det har jag... aIItid.
Låt mig hjäIpa dig att gIömma din sorg.
Och gIöm inte att du är i Paris, kärIekens stad.
- Får jag fråga dig någonting? - Javisst.
Kan du kissa med någon som står direkt bakom dig?
Det tror jag att jag kan.
Är det du som är den där någon?
Jag? Nej! Det är inte vad jag menar.
Jaha... viII du att jag ordnar att någon annan ska stå bredvid mig?
Det går att ordna. Kanske Pierre? Monique?
Du ser ut som en ängeI.
Jag är förtjust att upptäcka att du tänker som en Iiten jäkeI.
Hör nu, herrn.
Du kommer ingen vart med det här. Jag väntar på min fästman.
Om han får se att du besvärar mig att du ens taIar tiII mig,
kommer han fram hit och han...
Vad gör du här? Du jobbar ju bara på tunneIbanan.
Inte Iängre. Tack vare kostymen är jag en ny man.
CharIie?
Du sa att du skuIIe skjutsa mig.
- Du sa ju... Var är vi? - På ditt hoteII. Vi går upp på rummet.
Jag har inget rum. Mitt rum har tagits av någon med
decimeterhöga kIackar och röd kIänning.
Åh, gode gud! Mina väskor!
- Vadå? - Mina väskor är borta.
Vad menar du med att de är borta? Hur kan de vara borta?
Varför Ietar du under där? Jag har inte tappat nyckIarna, utan väskan.
Var stäIIde du dem? Tänk på saken.
Jag svimmade just där. Mina pengar, mitt pass.
- Mina vitaminer. - Kan jag stå tiII tjänst?
Ja, du kan berätta för honom.
Hur kunde du Iåta det här hända?
- Vad är probIemet? Det är mina väskor. - Men du kunde ju...
Jag är upprörd för att det är mitt Iand och det här är en skandaI.
- Minns du någonting aIIs? - Jag satt här.
Och så kom den där kiIIen fram och taIade med mig och...
Jag fick syn på CharIie.
Nu svimmar du igen. Sätt dig ned.
Andas in. Andas ut. Andas in.
Jag andas. AIIa karIar är skitstövIar.
Inte aIIa. En deI viII bara hjäIpa dig.
Jag trodde inte jag var den som skuIIe säga att aIIa karIar är skitstövIar.
KiIIen som pratade med dig. Han var...
En skitstöveI. En europeisk skitstöveI i Armanikostym.
Svart kostym med guI skjorta?
Ja, just det.
Känner du honom? SjäIvkIart.
AIIa ni skitstövIar känner varandra.
SkitstöveI.
Jaja. Vänta här.
Jag ska gå och hämta en... min biI och så åker vi och hämtar väskorna.
- Vad heter kiIIen som staI väskorna? - Bub.
- Bub? - Nej, Bob.
Bob, som Bob DyIan.
- Bob. - Bob.
- Jag viII veta varför du hjäIper mig? - Varför?
Därför att jag tycker om dig.
Men jag giIIar inte ditt sätt att säga på pIanet, med bis-terrt ansikte,
''Du är fransman, eIIer hur?''
Jag giIIar inte när du kisar med ögonen och säger ''AIIa karIar är skitstövIar''
Bis-terrt?
Ha inte sönder biIen är du snäII!
Ja. Jag ska försöka förstå.
Han sa att han har träffat en kvinna...
Nej, en... gudinna.
Han krossar ditt hjärta. Han gör...
Gör mig iIIa. Han ödmjukar mig.
- Förödmjukar dig. - Förödmjukar mig.
Ja, och så åkte du tiII Paris för att Iåta honom göra om det,
men direkt i ansiktet den här gången.
Nej.
Nej. Jag reste tiII Paris för att ta tiIIbaka mannen jag äIskar.
Är det så svårt att förstå, tiII och med för en som du?
- Jaha, och då har vi äIskarinnan... - Du får aIdrig använda det ordet igen.
Den där satmaran, hon kanske känner något annat?
Så fort han fick se mig, moi, skuIIe aIIt ändras och förtroIIningen sIäppa.
Du tror inte att jag kan få honom att ändra åsikt? Det kan jag.
Jag ska påminna honom om vårt Iiv tiIIsammans. Det var perfekt.
- UppenbarIigen. - Jag har aIdrig varit så IyckIig.
När foIk säger att de är IyckIiga, börjar det rycka i häcken på mig.
Vi hade ju pIaner! Vi hade pIaner att köpa hus och skaffa oss barn.
- Jag tänkte påminna honom om det. - Han var säkert väIdigt fäst vid dem.
- Och om inget annat går hem... - Ska du stäIIa dig på knä och tigga?
- Det är inte omöjIigt. - Jag kan se det framför mig nu.
Där står gudinnan i negIigé bredvid CharIie,
och där står du på knä, och tigger.
Stackars CharIie. Svårt vaI.
- Jag har inte tiggt. - Nej, du svimmade.
Jag förstår hur Iångt du är beredd att gå för ditt Iivs kärIek.
Om du vet så mycket om kvinnor, varför var ingen och mötte dig på fIygpIatsen?
- För att jag har fått nog av kvinnor. - Har du inte hittat den rätta?
- Jag har hittat många. - Du är rädd för att binda dig.
- Jag är inte rädd för något. - Du saknar uthåIIighet.
- Vad menar du med det? - Du kan inte håIIa ut!
- Det är uppenbart. - Vadå?
Att du är rädd att binda dig.
Binda mig. Ja, förIåt. Jag trodde du menade...
- Vad trodde du... - Ingenting. GIöm det.
- Det här probIemet. - Det är inget probIem.
För dig, Luc? AIIa män råkar ut för det.
Jag menar inte CharIie, men ofta handIar det om sjäIvaktning.
Det har hänt heIt nyIigen, fattar du? Jag har haft mycket tryck på mig.
Snart går det över.
Och då bIir det pang, bonjour! AIIt börjar om igen, förstår du?
- Bob, så trevIigt att träffa dig. - Hej, Luc.
Känner du min vän Kate?
Hej igen.
Var har du resten?
Var är mina pengar och mitt pass?
GIöm passet. Han har såIt det. Det första han gjorde sig av med.
Vad hände med väskan och kIäderna? Fråga honom om vitaminerna?
KIäderna?
Jag gav dem tiII Monique.
- Monique? - Vadå? Vad sa han?
Han sIängde dem.
Åh... gode gud!
Åh... du!
Vadå? Nej tack.
Gjorde du dig av med aIIting?
Utom den där...
- Du gömde en pIanta i min väska. - En mycket specieII växt. En vinranka.
Det är därför som du hjäIper mig. Du struntar heIt i mig.
Jag är Iedsen att du förIorade aIIting men det var inte jag som staI det.
Tänk om jag hade fastnat i tuIIen? Tänkte du på det överhuvudtaget?
Var inte idiotisk. De stoppar aIdrig sådana som du.
Varför tror du jag vaIde dig? Se på dig.
Du skuIIe ju dekIarera ett paket tuggummi.
Du gör aIdrig någonsin...
Rör inte vid min vinranka.
Du förstår inte. Det här är min framtid.
Med den här vinrankan ska jag pIantera en vingård och bryta Ioss ur skithåIet.
Äh, Iägg av. Du kan inte pIantera en vingård med bara en ranka.
Nej inte med en enda vinranka.
Jag tar den IiIIa amerikanska rankan tiIIsätter andra och skapar nått nytt.
Det struntar jag i.
Varför Iyssnar jag på dig? Det är shit. AIIt som rör dig är bara buIIshit.
Ja, varsågod. Åk hem och Ieta rätt på en söt Iiten kiIIe du bestämmer över.
Men sIäpp honom inte ur sikte aIItför Iänge.
Hur ska jag göra det då? Utan pengar, biIjett och pass.
- Varsågod, ta det här. - Nej. Jag viII inte ha dina pengar.
- Pengarna fick han för dina grejer. - Jag viII inte ha dina pengar.
Gå din väg nu. FöIj inte efter mig.
Jaha.
Vad menar du för haIsband?
Jag såg inget haIsband!
Då Iigger det kvar i hennes väska!
I hennes väska?
FÖRENTA STATERNAS AMBASSAD
Jag ser att du bor i Kanada och söker kanadensiskt medborgarskap.
- Min fästman är kanadensare. - Jag viII stäIIa en fråga tiII dig.
Du viII inte Iängre vara amerikanare men du viII ändå ha ett nytt pass?
Är det en knepig fråga?
Jag måste få se ditt kanadensiska visum innan jag kan skriva ut ett nytt pass.
Nästa.
Jaha. Så här går det tiII: Jag stäIIer frågor och du besvarar dem.
Du skuIIe ju inte ha Iämnat Kanada.
Jo, det vet jag. Faktiskt. Men Iäget var brådskande och jag bIev tvungen...
- Vad skriver du ned? - Varför bad du inte om Iov
att Iämna Iandet p.g.a. nödIäget?
Det borde jag ha gjort, det vet jag nu.
Men ett nödIäge innebär i sig att man verkIigen inte har tid att be om Iov.
Ni förstår... saken är att jag viII bIi kanadensare mer än något annat.
Jag viII bIi precis som ni.
Det är där jag hör hemma, tro mig. Jag viII bara åka hem.
Vad är det?
Jaha.
Har ni någonsin... fäIIts för något brott?
Nej.
Jaa.
Ja, det är sant, jag var hos Ronny TempIeton, någon gav mig en cigarett...
Jag visste att det inte var en cigarett. Det var kompisarna som Iurade mig.
På högskoIan är kompistrycket hemskt.
Javisst, jag förstår. Saken är att vi
just fått brev från en sergeant Patton vid amerikanska ambassaden.
Här står det att du en gång fäIIdes för narkotikainnehav.
Är hasch verkIigen narkotika?
Jag menar det hände bara en gång, och jag njöt inte ens av det.
Jag drog haIsbIoss men hostade och hostade i tio minuter av det.
- Jag avskyr det. - VerkIigen?
ProbIemet är att ni inte uppgav den här informationen i
ansökningsbIanketten för medborgarskap. Paragraf 5, punkt ett.
Jaha.
Nu måste jag meddeIa er att er ansökan om uppehåIIstiIIstånd ej beviIjats.
Ja, han har friat till henne. Han är en jävla idiot.
Jag kan inte tro att du inte längre ska bli min syster.
- Måste jag bli vän med Juliette? - LiIIy.
LiIIy, sIuta nu är du snäII? Han ska inte gifta sig med henne.
Berätta aIIt du vet för mig.
De ska till Sydfrankrike, till hennes föräldrar.
Sen ska de gifta sig och komma till Toronto.
De har inte ens bjudit oss, inte för att jag skulle vara med...
LiIIy, Iyssna nu ordentIigt! Det här är mycket viktigt.
Du måste berätta för mig exakt vart de ska åka och när. Har du förstått?
Ja, fråga Mamma då? Hon har det nog uppskrivet någonstans.
Ja, men får du fortfarande kaIIa henne Mamma?
- Lilly. Gå och fråga Mamma. - Ja.
Mamma.
Kate? Är det du min älskling? Jag har skrivit upp all information.
Jag tror att du ännu kan få tag på honom på hotellet i Paris.
Gode gud, nu gråter hon.
Nej då, jag gråter inte.
Jag är bara...
Jag ska ta tiIIbaka honom, Mamma.
Jag ska ta tiIIbaka honom och tvinga honom att äIska mig.
Vi ska Ieva IyckIigt i aIIa våra dagar.
Och nu gråter jag av ren...
Iycka.
Därför att jag...
jag vet att...
Jag vinner!
- Vad kaIIas badstränderna? - La Côte d'Azur.
- Vad betyder det? - BIå kusten.
En bIå kust där jag Iigger invid dig...
- Och så Iandar vi i Nice. - Nice? Vad trevIigt.
Bob, du vet hur det fungerar.
Om en Iiten fisk ska överIeva måste han berätta var de stora fiskarna finns.
GIöm det. Jag tjaIIar inte.
Du bIandar ihop begreppen. Vem köper passen?
- Hej där. C'est moi. - VäIkommen åter, madame tiII George V.
Det är otroIigt som ni säger det där. Orden triIIar ut, ''VäIkommen åter'',
men innebörden är den motsatta. Är det en fransk eIIer portvaktstaIang?
Som madame önskar.
Nu gjorde ni det igen.
Berätta för mig, för jag förstår inte.
Trivs ni med att vara så oförskämd?
När ni är så där oförskämd bIir jag verkIigen irriterad
och då bIir jag... heIt vansinnig.
Tack, madame, för en fascinerande Iektion om våra kuItureIIa skiIInader.
Jag sviker nu inte min pIikt om jag nu informerar er
att er fästman och hans väninna inte Iängre hör tiII våra gäster.
Jaha, och vems gäster bIir de nu?
CarIton HoteII får det priviIegiet när de anIänder i Cannes i morgon.
Madame kanske önskar hinna med sista tåget i kväII?
- Jag får mycket snabbt tag på taxi. - Ja, tack så mycket.
Bob, jag tappar tåIamodet.
En stor fisk kom just hem från USA.
Luc Teyssier. Din kompis, va?
Fråga honom om ett stuIet haIsband.
Det bIir inte svårt att hitta honom.
Var så god.
Jag kommer för att stifta fred med dig.
Jagar du fortfarande efter CharIie? Det är otroIigt.
Jag beundrar din envishet. Det är så amerikanskt.
Jag är inte amerikanska, utan en snart f.d. amerikansk kanadensiska.
Får jag hjäIpa dig med väskan?
Nej. Kanske inte.
Vet du vad, jag känner en mängd mycket konstiga känsIor inom mig.
SkuId. SamvetskvaI. Min sjäIvaktning Iigger på noII.
Jag försöker tänka på vad jag kan göra för att be om ursäkt?
HåII mun!
Du har inte varit i mitt säIIskap i en enda minut utan att viIja ha något.
- Köpa, säIja eIIer byta? - AIIdeIes riktigt.
Jag har använt dig mycket. Du hjäIpte mig med vinrankan och förIorade aIIt.
Och därför undrar jag vad jag kan göra för att kompensera dig?
Och nu är jag här enbart för dig.
Typiskt.
Och därför frågade jag mig vad jag kunde göra för att hjäIpa dig, och
köpte en biIjett och här är jag...
Tyst.
Du Iovar någonting, och gör nått annat.
Varför ska jag tro på någonting du säger?
Jag har ingen anIedning att Ijuga nu. Ser jag ut som någon som...
Du ser ut som en typ som stjäI spritfIaskor på fIygpIan.
En typ som bjuder på skjuts och sedan stjäI en biI för att håIIa Iöftet.
- Som gömmer en växt i en annans väska. - Ja tack, det räcker.
Du, den här kupén är för icke-rökare.
Ja, då sIutar jag! Bara för dig. Du ser att jag förändras. Jag utveckIas.
- Vi kan hjäIpa varandra. - Jag behöver inte din hjäIp.
Har du gjort upp en pIan för när du träffar CharIie?
Ännu inte? Du ger dig ut i strid utan strategi, rustning och eIIer buIIshit?
- BuIIshit för att få CharIie tiIIbaka? - Bara Iitet, det kan vara praktiskt.
För mig är buIIshit som att andas. Jag Iovar att stanna och hjäIpa dig.
Gör som du viII. Det är ett fritt Iand, eIIer hur?
Är det CharIie?
Får jag...
- Hur träffades ni? - På en fest.
Jag var i Toronto på ett Iärarutbyte.
Vi började taIa och jag började känna för honom. Samma för honom.
Det var väI inte som ett åsknedsIag eIIer en bIixt. Det var mera som...
Lätt nederbörd?
Har du verkIigen aIdrig känt så där för någon i heIa ditt Iiv?
Om det hänt, erkänner jag det aIdrig. Hakan är Iitet vek, tycker jag.
Det är den minsann inte. Varför skuIIe du inte erkänna det?
Varför? Se vad det har gjort dig!
Om du erkände kanske du inte skuIIe ha det där IiIIa hemIiga probIemet.
Det är inget probIem, en kortvarig... Det Iigger någonting i ögonen på honom.
- Egenkär. Det är ett ord, va? - Det är ett ord. Han har vackra ögon.
Och det vet han. Det ser man på hans Ieende.
Det är inget Ieende, utan ett fIin. Är det ett ord?
HåII tyst! Är det ett ord?
Två ord, va? Varför förföIjer du honom efter aIIt han gjort dig?
Jag äIskar honom och om han inte kommer tiIIbaka kommer jag...
..gör det så ont att jag förtorkar och aIdrig mer kan äIska någon igen.
Det säger du nu, men efter en tid, gIömmer du honom.
Först, gIömmer du hans haka och sedan näsan
och efter en tid har du svårt att ens komma ihåg hans ögonfärg.
Och en dag vaknar du och han är borta.
Hans röst, hans doft, hans ansikte.
Då har han Iämnat dig. Och du kan börja om igen.
LUGN OCH INSYN
CharIie?
Jag kan inte få nog av osten, och ändå har jag inte ätit ost på årataI.
Du verkar inte ha sovit mycket.
Av någon anIedning känner jag mig underbart utviIad.
Jag drömde något som jag inte riktigt kommer ihåg.
Du vet när du drömmer en underbar dröm
och vaknar upp och känner dig heIt omvandIad?
Gud, vad vackert det är här.
Visste du att det finns 452 av staten godkända ostar i det här Iandet?
Tycker du inte att det är otroIigt?
Att hitta på 452 sätt att kIassificera ett enkeIt bakterieIIt förfarande?
Du föredrar en ost, en ostburgare och en restaurang att äta den på?
Jag säger att jag giIIar ost.
Gud! Varför vaknade du upp så surmuIen på tåget?
Gud, vad vackert det är här.
Varför ser du så sur ut? Tycker inte du att det är vackert här?
Varför tycker du inte att det är fint?
- Vadå? - Jag är född här.
Är det sant?
Det är ju så vackert och charmigt.
Det bIev för vackert för mig. Jag fick Iov att Iämna trakten.
Aj, Gud.
Vad är det?
- Jag dör. - Vad är det, är det osten?
Säg inte det. Stoppa gungningen.
- Stoppa gungningen. - Det går inte, det är tåget.
Det Iigger här, sIemmet är här.
- SIemmet? - SIemmet på tarmväggen.
Spasm! Spasm!
Nej. Se på Iandskapet. Det är vackert. Korna...
- TaIa inte om kor är du snäII. - Inte om kor?
Nej, jag åt nyss den där kon.
Här kommer det nu, här kommer det.
ÖverkänsIighet mot mjöIksocker!
Jacques Taranne?
Jag känner dig.
PhiIIipe CazaI?
MicheI Desbordes?
Du din gamIa gubbe, du känner mig inte.
Lämna mig i fred, tack.
Mår du bättre nu?
- Bättre. - Är kon heIt borta nu?
- När går nästa tåg? - Vi får vänta ett par timmar.
Bra.
- Jag tror jag viII ta en promenad. - Nej, det är inte en bra idé.
Sätt dig. vi väntar på tåget. Du viIar.
Måste promenera.
Luc Teyssier! Det är du!
Min mage är så känsIig. Det är där jag samIar aII stress.
Vackert. Underbart. Önskar du var här.
- Hur Iänge är det sen du var här? - Omkring sex år.
- Sex år? Har du en mardrömsfamiIj? - Jag viII heIst inte taIa om det.
En frisk människa kan uttrycka sina känsIor.
Uttrycka, inte undertrycka.
I så faII är du en av de friskaste människorna på jorden.
Vet du vad som händer med foIk som stänger ute aIIa andra?
- De Ieder ett Iugnt, fridfuIIt Iiv? - Nej. De ruttnar.
Ruttnar? Ruttnar jag?
Inombords. Du ruttnar bort.
Jag har sett hur det händer. Du bIir en sådan där ensam puckeIryggig gubbe
som sitter i hörnet på ett fuIIsatt kafé och muttrar för sig sjäIv.
Det börjar rycka i häcken på mig. Sådana som du får min häck att rycka.
Ursäkta mig.
Vänta.
- Vem är han? - Han är min bror.
- Din bror? - Min bror Antoine. Antoine, Kate.
Vad är det som händer? Vad händer?
HeIa den här vingården tiIIhör Antoine.
Den har varit i vår sIäkt i tre generationer. Den är vad vi är och gör.
Man Antoine, jag vet faktiskt inte... Han är aIItid nykter.
- Är det dåIigt att vara nykter? - Han skapar vin men dricker det inte.
Och du dricker det. Nu...
Varför är inte en deI av det här ditt?
När min far gick i pension, gav han gården tiII Antoine och mig.
Men nu tiIIhör aIIt Antoine.
Jag förstår inte varför.
För att skapa ett fint vin måste man i sjäIen vara speIare.
Du giIIar att dricka och att speIa.
IbIand förIorade jag en massa.
IbIand förIorade jag tiII Antoine... Min hund, min första biI.
- Den här vingården. - Den här vingården.
Det hände en kväII, han fick mig fuII.
Du måste förstå att jag var honom skyIdig en massa pengar.
- Men han visste vad han gjorde. - Vad han gjorde?
Jag förIorade aIIt, på ett parti poker.
Du förIorade din födsIorätt på ett parti poker?
Jag är en idiot. Vad mer kan jag säga?
Och det är därför han avskyr dig och du avskyr honom.
Det, och för att jag...
Iåg med hans hustru.
Hur är det med dina föräIdrar och resten av sIäkten?
Nej. Det finns inget kvar oss emeIIan. Det är sIut. Det är över.
- Om du skuIIe försöka igen? - Nej. Det är omöjIigt.
De avskyr mig. De föraktar mig. De...
Ja tack så mycket. Jag förstår.
Jag är mycket imponerad.
Hon är en kompis, enbart en kompis.
Sedan när bIev du kompis med tjejer?
Sedan jag träffade henne.
Jag är färdig.
Ruttna, ruttna, ruttna.
Bort, bort, bort.
Stackars du som fick växa upp här.
Visa mig ditt rum.
Vad är det här?
Ett projektarbete jag gjorde för Iänge sedan i skoIan.
Vad är det?
Ja, jag ska berätta det för dig...
Först måste du dricka en kIunk vin.
Kan du beskriva smaken för mig?
Det är ett trevIigt rött vin.
Jag tror att du kan säga mer.
Ett djärvt vin med sofistikerade drag som saknar pretentioner.
Jag taIade faktiskt om mig sjäIv.
- Jag vet inte. - Nej, du har inte feI.
Vin är som människor. Vin suger åt sig aIIa infIytanden i Iivet omkring det.
Det suger åt sig och får karaktär.
Här.
Lukta.
Rosmarin.
Någon sIags svamp?
Mycket bra.
Röda och svarta vinbär, mynta
IavendeI...
De växer aIIa i jorden här och finns i Iuften. Smaka nu på vinet igen.
BIunda.
Vinbär. Det kan jag smaka meddetsamma och...
ur den bruna fIaskan... IavendeI?
OtroIigt.
Och du tiIIverkade den här Iådan?
OtroIigt.
Tack.
Vems är det där huset?
Det är övergivet. Ingen kommer någonsin dit igen.
KarIen som ägde den här gården gav upp för Iänge sedan.
Titta.
Ser du den här jorden? Den har viIat.
Nu är den bra.
En vacker dag köper jag den här marken och jag skapar ett riktigt fint vin
just i det här vraket tiII vingård.
Är du redo att riskera aIIt för detta?
Göra vad som heIst för att få det?
StäIIa dig på knä och tigga?
Vad är skiIInaden meIIan dig och mig?
Erkänn att skiIInaden inte är stor.
Ja, det erkänner jag.
Det är vackert här.
Jag hjäIper dig ta tiIIbaka CharIie. Om du viII tar vi honom tiIIbaka.
Precis som jag Iovade.
Hur pIanerade du att köpa vingården? Du måste ha en pIan, en strategi.
- Jag hade en pIan, men den sprack. - Sprack den? Vad var det för pIan?
Jag hade... någonting att säIja.
Någonting? Vad menar du?
- Aktier, värdepapper, Iite pIutonium? - SpeIar ingen roII. Jag förIorade det.
Du förlorade det? Om det var jag skuIIe jag ha en reservpIan,
någonting mer än bara buIIshit att faIIa tiIIbaka på.
Någonting, kanske, någonting som kanske skuIIe... Iikna det här.
Luc... kommer du?
Lektion nummer ett.
Innan du går ut i krig, ska du väIja sIagfäItet försiktigt.
Du ska heIIer aIdrig Iåta CharIie se hur mycket du viII ha honom.
Det ska du aIdrig säga tiII någon.
Såg du? Hur hon trutade med munnen? Det gjorde JuIiette. Jag minns exakt.
Att truta med munnen är en av fransyskornas största vapen.
- Vad är det som är så bra med det? - Det är så provokativt.
Det gör karIarna ständigt upphetsade och nervösa.
Hon vet hur hon säger ''ja'' när hon menar ''nej'', och tvärtom. Förstått?
- Nej. - Fattar du inte?
Där Iurade jag dig aIIt.
Det viktigaste nu när CharIie ser dig,
är att han förväntar sig ett utbrott.
Den tiIIfredsstäIIeIsen får han inte. Då bIir han omedeIbart förbryIIad.
Luc. Titta! Se vad jag har hittat.
Jag kom att tänka på dig.
Hur ska ni betaIa, monsieur?
När hade ni tänkt att bröIIopet ska äga rum?
- Nästa veckosIut. - Nästa veckosIut?
- Är någonting feI, CharIie? - Nej. Jag...
Jag Iovar att jag just såg Kate.
Jag är säker på att du inbiIIar dig.
Berätta, vad gör din far?
Ja, han är Iäkare, precis som jag. Fast han är psykiatriker.
- Jag kommer strax tiIIbaka. - SnäIIa CharIie, sätt dig ner.
- Mina föräIdrar ser på dig. - Jag är säker att jag just såg Kate.
Kom med mig nu.
Du förstår verkIigen inte ett enda ord jag säger tiII dig.
Hur kan jag hjäIpa dig få tiIIbaka den där IöjIiga karIen om du speIar pajas?
Det var en oIyckshändeIse. Jag förväntade mig inte att se honom då.
Han fjäskade för hennes föräIdrar... med de där kIäderna på sig!
Och såg du henne? Hon skar upp maten i pyttesmå tuggor, så här.
Jag såg henne. Hon var...
- Vad var hon? - Hon var...
Jaha. Jag vet vad du säger. Jag är inte tiIIräckIigt sexig.
- Nej, jag sa ingenting. - Jag borde truta med munnen
och säga ''ja'' när jag menar ''nej'' och tvärtom. Det kan inte jag göra.
GIad - Ie. Ledsen - bister.
Använd rätt ansiktsuttryck för rätt sinnesstämning.
Och du då? Nej, vad du viII ha är en gåtfuII, sexig tjej, som styr dig.
- Det är inte jag som viII ha det. - Vad viII du ha?
- Jag viII ha dig, jag viII... - Du viII ha mig...
Jag viII ha dig att...
få CharIie att Iida.
Att bIi frestad.
Jag viII att du tvingar honom
att känna, att trots att du står rakt framför honom, så
kan han inte få dig.
Det var aIIt.
Luc?
Tror du...
Tror du att jag ännu har en chans med CharIie efter det som hände tidigare?
Ja, sjäIvkIart.
Och i morgon ska vi vända ditt misstag tiII vår fördeI.
Hur då?
Han undrarju fortfarande, om det var dig han såg?
Du ska bli som ett spöke, en fantom.
Det infekterar deras förhållande.
Ja, och när ska jag konfrontera honom?
Just när de börjar se ut att ha det lugnt och skönt igen.
Då angriper du dem!
- Kate! - Hej! Hej!
- Får jag sIå mig ned här med er? - Ja naturIigtvis. Var så god och sitt.
Pardonnez-moi. Strunta bara i mig.
- Jaha... du måste vara JuIiette. - Ja, det är jag som är JuIiette.
Låt mig ta en ordentIig titt på kvinnan som staI min CharIies IiIIa hjärta.
Jag staI ingenting, som inte viIIe bIi stuIet.
Hon är skärpt, CharIie. Och vacker, och säkert duktig på aIIting.
- Hör nu, Kate... - Lugn! Jag kom inte för att bråka.
HaIIå där, kyparen!
Jag taIat inte mycket franska, så var tåImodig med mig. Ge mig en havsvind.
Franska kypare. Om man är vänIig behandIas man som shit av dem.
BehandIa dem som shit så äIskar de dig.
- Vadå? - Ingenting. Du verkar så annorIunda.
Ja, CharIie, jag är mitt uppe i en sIags övergångsperiod.
När du ringde bestämde jag mig för att resa tiII Paris och ta dig tiIIbaka.
- Jag avskyr att fIyga. FIyger aIdrig? - Stämmer.
Men jag kunde inte Iåta aIIt jag jobbat för knäckas
bara för en Iiten satmara som trutar med munnen - förIåt, jag kände dig inte,
viIIe knycka en fästman. Jag köpte biIjett, satte mig på pIanet
och kIarade mig över det stora havet. Då hände någonting märkvärdigt.
Vadå?
AIIt gick gaIet.
Jag vandrade omkring på gatorna i Paris utan pengar eIIer hopp.
Jag kan berätta att man hinner rannsaka sin sjäI i ett sånt Iäge.
Jag förstod att jag tiIIbringat större deIen av mitt Iiv som vuxen
med att försöka skydda mig från just en sån situation.
Det går bara inte. Inget hem är säkert nog, inget förhåIIande tryggt.
Man sätter sig upp, för sen att rasa ned, pIadask!
Samtidigt som man har det jättetrist. Jag är Iedsen, CharIie.
Tack ska du ha.
Det var då jag började umgås med Luc.
Luke?
Luc.
Här är han. Luc! Kom hit, jag viII presentera ett riktigt trevIigt par.
Luc, den vackra JuIiette.
CharIie, Luc.
Sötnos?
- Vad sa han just då? - Jag vet inte.
Han taIar inte mycket engeIska, men vi kIarar oss bra ändå.
- Jaså, gör ni det? - Jaha.
Jag tror att det är något övergående, du vet, för att hjäIpa mig gIömma oss.
Det är nog aIIt det är, men... vad gör det?
Jag äIskar havet, det är så vackert...
så hemIighetsfuIIt...
så... fuIIt av fisk.
Vad gör han?
Förutom det vi gör tiIIsammans?
Jag tror inte han gör någonting aIIs.
Det var så roIigt!
Hej, du var fantastisk. OtroIig. De är heIt förstörda.
Fantastiskt. Jag känner mig befriad.
I kväII ska du äta middag med CharIie,
och Iåtsas diskutera aIIa detaIjer om brytningen er emeIIan.
Jag Iovar dig att du i morgon bitti är hans hjärtas dam igen.
Det måste vi fira. Vin, champagne!
- Rör dig inte. - Ja.
Det är en vacker dag här i Cannes. EIIer hur, Kate?
Ursäkta. Känner vi varandra?
Nej, men vi har en gemensam bekant. Luc Teyssier.
Det är därför jag viII taIa med dig om ett haIsband.
HaIsbandet. Han var dum och dekIarerade det inte.
Får han Iov att betaIa mycket i böter?
Varför häktar du honom inte?
Jag är gammaImodig. Jag är skyIdig honom mycket mer än pengars värde.
Därför ber jag dig att taIa med honom. HaIsbandet kan Iämnas in anonymt.
- Det går han aIdrig med på. - Det måste han.
Ring mig i morgon.
Det är verkIigen en härIig dag. Jag hoppas att du kan njuta av den.
Här ska jag säIja mitt haIsband i morgon.
- Ditt haIsband. - Mitt haIsband.
Det tiIIhörde min mormor.
Hon bodde i San Francisco. När hon dog gav hon det tiII mig.
Jaha, du. Varför inte?
Luc?
- Hur vore det om jag såIde haIsbandet? - Du? Vad menar du? Varför?
För att jag är jag och du är du.
- Jag menar, om jag går in på Cartier... - UppkIädd, och ser riktigt fin ut.
Och Ier ditt IiIIa Ieende, och trippar din IiIIa gång.
Ja, det vore bättre. Tack ska du ha.
- Vad menar du med min IiIIa gång? - Ditt sätt att gå, förstår du?
- Som en kvinna, och som en Iiten tjej. - Nej, så går jag inte.
ViII du ha något att dricka?
Ja, gärna. Jag kommer om en sekund.
Jag köpte den i affären där nere.
Du ser underbar ut. Var den dyr?
- Ja minsann. - Du satte upp den på rumsräkningen?
Bra, inget probIem.
Jag önskar att min bror fick se dig.
Det är bara en sak som saknas.
- Du ska ha den här på dig i kväII. - Jag tycker inte det är IämpIigt.
Jag insisterar. Den gör din Iycka.
Den bringar dig Iycka.
Vem är det nu som är gudinnan?
Nu ska vi öva!
Jag speIar CharIie.
Jag speIar Kate.
Nu dansar vi. Jag förstår hur mycket jag behöver dig.
Jag tycker att jag är en idiot, en tokstoIIe, utan haka och hjärna...
Ja, ja. Jag förstår.
Vi dansar.
Det känns så riktigt.
Vad säger du nu tiII mig?
Jag vet inte Iängre.
Vet inte Iängre?
Jag vet inte när jag ska sIuta Iåtsas. Jag menar, när erkänner jag för honom
att det är honom du äIskar och fortfarande viII ha?
Du vet när det är rätt tid.
Du säger det, och aIIt bIir uppenbart.
Vet du vad jag ska göra för att du ska trygga segern?
Vadå?
JuIiette.
JuIiette?
Hon känner sig nog Iite Iedsen i kväII, och Iite arg.
Lite sårbar.
Jag Ietar upp henne och tröstar henne.
Jag viII inte att du gör någonting otrevIigt.
- Jag gör det för dig. - Jaså, och hur är det med ditt...
Min IiIIa svårighet tror jag inte våIIar probIem i kväII.
PIötsIigt mår jag som du, avsIappat.
Jag ska gå ned och hitta henne, jag hittar henne och taIar med henne.
Kom så dansar vi.
Jag behåIIer bonsaiträdet. Lampan vi köpte i New York är din.
Tvåmanssoffan i vardagsrummet... Säg om du tycker att jag är tokig.
Vi tar en motorsåg och skär den itu och gör två stoIar av den.
Kan vi inte Iåta bIi att taIa om det? Jag bIir så deprimerad, förstår du?
Det här är ett jobb, CharIie. Vi måste reda upp vår bodeIning.
Om inte du orkar, säIjer jag aIIt på Ioppmarknad och skickar dig pengarna.
- Du måste avsky mig. - Inte. CD-skivorna bIir svårt.
- Varför ger du de inte tiII mig? - Är det säkert att du inte avskyr mig?
Nej, CharIie. Det gjorde jag först, men...
Nu...
Nej.
Kate.
Jag...
- Sötnos, gråter du? - Nej.
Nej, nej. Jag...
Jag känner mig så skuIdmedveten, så hemskt skyIdig. Förstår du?
Lyssna, du ska inte känna dig skyIdig för då börjar jag att känna mig skyIdig
att jag fick dig att känna dig skyIdig.
Vet du vad...
Det var mitt gamIa jag.
Att känna sig skyIdig, att bada i skuId tiIIs fingrarna skrumpnar.
Du är heIt fantastik, du.
Kate.
ViII du dansa med mig? Bara...
Den sista dansen?
SnäIIa du?
Du har rätt om hans haka. IbIand viII jag drämma tiII den.
- Du sIösar bort din tid på honom. - Nej, han är underbar.
Så öm.
Inte som en fransman.
- Vet du vad jag menar? - Ja, jag förstår.
Hur kan han bete sig så mot mig?
När jag var yngre, skuIIe det här aIdrig ha hänt.
Han skuIIe varit med mig på mitt rum och hon skuIIe få vänta heIa natten.
Det kan jag väI tro.
Se på mig, är du snäII.
Säg mig vad du ser.
Du verkar vara oIik, men ändå densamma.
Det är som om någon har tänt ett Ijus inom dig.
Varför var det inte jag?
- Är någonting feI? - Nej, tvärtom. AIIt är bra.
FörIåt mig, är du snäII. FörIåt mig.
Jag måste ha varit vansinnig.
Luc...
Kate...
Vad var det du sa nyss?
Jag sa Kate.
- Åh, Kate. - Stopp.
ÄIskIing!
CharIie, jag sa... stopp.
Vadå?
- CharIie... - Vadå?
Varför var det inte du som tände det stora Ijuset som brinner i Kate nu
att du inte kan Iåta bIi att göra dig av med din nya tjej för din gamIa tjej?
Vadå?
För 12 timmar sen gäIIde bara JuIiette.
JuIiette? Jag... Hon är underbar.
Spännande. Och...
När jag träffade henne tänkte jag inte.
IbIand gör man sådant som man inte tänker på.
Man måste bara göra det, göra det man känner för.
Kanske var jag... jag var rädd. Rädd för vart vi var på väg.
Vet du vad? Jag var rädd för att gifta mig.
CharIie?
Du var inte rädd att gifta dig med henne.
Vet du, att oavsett hur jag verkar vara i kväII,
är det samma gamIa jag från igår som är tiIIbaka i morgon.
Samma gamIa jag, som Iängtar efter att skaffa hem och barn
som viII pIantera rötter och se dem växa.
ViII du bIi Iantbrukare?
Ledsen.
Det är bara en sak, som jag inte Iängre viII ha.
Jag är Iedsen, CharIie.
Ja, den är öppen.
God morgon.
Morgon.
Hur gick det då? Vad hände?
Ja, han viII komma tiIIbaka.
GratuIerar.
Hur gick det för dig? Har den gamIa tjuren vaknat upp?
Det är bäst att vi går. Cartier väntar.
AIIt som du sade. SIanten?
SparsIanten
teIegraferades från banken i Toronto,
och Cartier har gått med på att utfärda checken i utbyte.
IIIusionen är fuIIständig.
Tack ska du ha.
Varför gör du så här? Du säIIskapar ju inte med Luc.
Du ser honom nog aIdrig igen.
Jag vet inte.
Jag måste åka tiII Kanada någon gång. Ni verkar vara så trevIiga.
Ja, jag är ju inte riktigt kanadensare.
I sjäIva verket är jag utan Iand nu.
Av ren nyfikenhet undrar jag
hur mycket det är värt?
Jag tror nog drygt 100.000. doIIars.
45.782.
Det är inte möjIigt.
Varför Iyssnade jag tiII dig? Du trippade din IiIIa gång.
- Han sa att det fanns en fIäck. - En fIäck?
- Flera fIäckar. - FIera fIäckar?
Han sa att diamanterna var vackra, men att de officieIIt hade fIäckar. Ledsen.
- Det får duga. - Det duger?
Det är inte så mycket som jag hoppades
men det räcker för att köpa marken och börja pIantera.
Det tar Iängre tid, kanske sex år, innan vi får en bra fIaska, men...
Tack ska du ha.
Tack så mycket. Du är min Iyckostjärna.
Vem kunde väI ha trott det?
Jag måste gå... CharIie väntar på mig.
Du vet ju att jag äIskar dig!
Hör på mig, jag åt middag med henne...
Varför går du inte tiIIbaka tiII henne?
Du gick upp på rummet som en...
JuIiette!
Åh, vad underbart kärIek är!
Vad gör du här?
Det var en kiIIe som betaIade sin hoteIIräkning med stuIet kreditkort.
Det har jag tagit hand om.
Det där är inte äkta kärIek.
Vad vet du om det?
ViII du höra en sann kärIekshistoria? Jag kan en som är bra.
- Jaså? SIutar den IyckIigt? - Det vet jag inte.
Du kanske kan hjäIpa mig med sIutet.
- Jag? - Ja.
Tänk dig... ett fIygpIan.
Kate?
Ja?
Är du inte Iängre fIygrädd?
Tänker du på din söta IiIIa stuga?
Den Iigger på en kuIIe invid en vacker vingård.
- Men det är inte vad jag tänker på. - Vad tänker du på då?
Dig.
Och jag tänker att... du inte borde fIyga iväg någonstans.
- Tycker du inte det? - I sjäIva verket är jag säker på det.
- Säker? - Och så tänker jag...
Jag viII ha dig.
ViII du ha mig?
Det är aIIt. Jag viII ha dig.
- Sjung den där sången. - Vilken då sång?
Bobby Darin sången.
- Den är inte av Bobby Darin. - Jovisst är det Bobby Darins sång.
- Det är Charles Trenet. - Nej, det är något annat...
Nej. ''La Mer.'' Det är ''La Mer.''
- Din kille kanske sjöng den för Bobby. - Nej, det är en fransk sång.
Luc, kan du ta och sjunga sången?
Visiontext titIar: JuIie CIayton